(untitled) (Економічний часопис Волинського національного університету імені Лесі Українки, 2025)
Вступ. У сучасних умовах швидких змін ринку підприємства мають бути гнучкими та адаптивними. Використання моделей, що описують залежності обсягів виробництва від ресурсів праці, дає можливість не лише оптимізувати поточні процеси, а й розробити ефективні стратегії розвитку на майбутнє. Це сприяє підвищенню конкурентоспроможності економічних систем, дозволяє швидко реагувати на зміни у зовнішньому середовищі та забезпечує його стійкий розвиток. Мета статті: встановлення залежності між обсягами виробництва продукції та чинниками праці. Методи. У дослідженні використано загальнонаукові методи пізнання, зокрема діалектичний метод, узагальнення, порівняння, аналіз, а також статистичні та економетричні методи аналізу. Результати. Методика моделювання залежностей обсягів виробництва продукції від чинників праці включає кілька ключових етапів: формування бази вихідних даних, аналіз показників і виявлення тенденцій; вибір факторних змінних та побудова вихідного масиву даних; вибір математичного апарату для моделювання; оцінювання параметрів моделі; перевірка адекватності моделі. Для моделювання залежностей обсягів виробництва продукції від чинників праці використано такі показники: кількість найманих працівників, витрати на персонал, кількість відпрацьованих годин найманими працівниками суб’єктів господарювання. Для отримання об’єктивної моделі здійснено корегування вартісних показників з урахуванням впливу інфляції та курсу долара. Модель свідчить, що зростання кількості найманих працівників на 1 тис. осіб призводить до збільшення виробництва продукції в середньому на 6 млн. дол. США, зростання витрат на персонал на 1 млрд. дол. США – до зростання випуску продукції в середньому на 6,331 млрд. дол. США. Для побудованої моделі коефіцієнт детермінації R2 склав 96,5%, F-критерій Фішера становить 97,8. Отже модель є якісною. Висновки. Моделювання залежностей між обсягами виробництва та чинниками праці є важливим аналітичним інструментом для підвищення ефективності управління, оптимізації витрат та забезпечення розвитку, конкурентоспроможності та стійкості підприємств у довгостроковій перспективі.